![](https://szmit.hu/wp-content/uploads/2022/11/IMG_20221125_142750_407-1-1024x672.jpg)
A lévai születésű szlovákiai magyar művészet- és építészettörténész 88. életévében hunyt el. Komáromban érettségizett, művészettörténet–esztétika szakot végzett a pozsonyi Komenský Egyetem, valamint a prágai Károly Egyetemen. 1959–1965 között műemlékvédő volt Bajmócon, majd főiskolai oktató, és a kerületi képtár munkatársa Besztercebányán. A nyolcvanas évek elejétől szabadfoglalkozású művész, 1987-től a pozsonyi Szlovák Nemzeti Galéria építészeti gyűjteményének megalapítója. 1992–1998 között a DOCOMOMO nemzetközi építészeti szervezet szlovákiai munkacsoportjának elnöke. Az 1960-as évektől foglalkozott a szlovákiai magyar képzőművészettel, számos kiállítás kurátora, katalógusok szerzője, lexikonok társszerzője, szakmai szervezetek tagja, illetve vezetője; az MTA köztestületi tagja.
Főbb díjai, kitüntetései: A Szlovák Köztársaság Ezüstplakettje (2001); Pro Cultura Hungarica díj, 2019 Pribina-kereszt I. fokozata.
Főbb művei: Szabó Gyula, (1972); Ecce Homo – válogatás Szabó Gyula grafikáiból (1975); Kisgaléria (1977); Bacskai Béla (1983); Lipcsey György (1995).
A Szlovákiai Magyar Írók Társasága tagjaként tudományos és művészettörténeti nmunkásságáért 2011-ben megkapta a SzMÍT Turczel-díját.